Някого, когото обичам?
Да. Има ли някой специален?
Баща ми, предполагам?
Нямах това предвид.
А ти, Рифана? Имаш ли си някого?
Всъщност…
Искам да се омъжа за Щитоносеца.
Щитоносеца?
Искам и да го срещна.
Вижте!
Моля те!
Пощади живота ми…
След като уби толкова много полухора в подземния ти затвор,
мислиш, че можеш да се молиш за живота си?
Не може да си…
Една от поробените селяни, които държах под земята?
Една от полухората?
Възходът на Щитоносеца
Епизод 15: Рафталия
Чакай!
Щяхте да умрете в дивото, ако не бях ви взел!
Затвори си устата!
Мислиш ли, че съм забравила зверствата, които си извършил?
Не съм! Никога няма да забравя!
Сгреших!
Ще се извиня!
Толкова съжалявам!
Този боклук взе Рифана и…
Не! Моля те, недей!
Рафталия…
Като го убиеш ще ти мине ли?
Не само с меча, нали? И с друго си станала по-силна, нали?
Ти си ужасен човек, който тормозеше и убиваше полухора.
Никога няма да ти простя!
Но, ако сега те убия,
няма да съм по-различна от теб.
Затова няма да го направя.
Ще живееш и ще се разкайваш за греховете, които си извършил.
Проклета да си…
Знай си мястото, сган!
Проклета да си!
Полухората не заслужават да живеят.
Г-н Идол! Г-н Идол!
Г-н Идол е мъртъв!
Отстъпление! Отстъпление!
Како, добре ли си?
Г-це Рафталия! - Г-н Наофуми, аз…
Вината не е твоя.
Но аз…
Няма проблем. - Г-н Щитоносецо…
Благодаря ви. Вие ме спасихте.
Райхнот! Ранен ли си?
Добре съм. - Първо водно лечение.
Да използваме момента и да бягаме. - Да.
Но първо…
Идол затваряше своите роби полухора под земята и ги измъчваше…
Как знаеш това?
Защото бях една от тях.
Не е късно да се върнеш, нали знаеш? - Няма нужда, ще се оправя.
Винаги се усмихвай, бъди добра със селяните.
А в трудни времена се усмихвай още повече.
Трябва да се усмихваш и да помагаш другите да го правят.
Татко, мамо…
Вече няма да плача.
Моля ви, наглеждайте ме.
Чуйте ме, всички!
Още сме живи!
И ще продължим да сме живи!
Като оцелели, нека построим селото си, за да бъде както преди!
Сигурна съм, че всеки, който умря би искал това!
Да!
Рафталия е права!
Да! Да дадем всичко от себе си!
Да! - Да построим селото си отново!
Рафталия…
Родителите ти умряха, нали?
Не си ли тъжна?
Тъжна съм.
Но не искам да плача.
Татко каза да се усмихвам в трудни времена.
Ако полагаш усилия с усмивка на лице, тогава и аз ще дам всичко от себе си.
Да.
Вижте.
Помощ от столицата?
Най-накрая!
Качвай се де.
Стига си губила време.
Рафталия. - Влизай, келеме!
Мел, добре ли си?
Да.
Рафталия е била затворена на такова място?
Лесно е да разбереш какво е ставало тук.
Само при мисълта ми се повдига!
Проклятие!
Отегчаваш ме!
Крещи и плачи повече!
Рифана…
Яж, Рифана.
Не се притеснявай. Сигурна съм, че Щитоносецът ще ни спаси.
Рифана?
Гориш!
Помниш ли онова знаме?
То е символ, че ние, полухората имаме право да си построим село.
Да… Да…
Помня.
Искам пак да го видя.
Сигурна съм, че можеш!
Да…
Рафталия…
Какво?
Искам да се върна в селото.
Да, нека…
Нека се приберем вкъщи заедно.
Искам вкъщи.
Това…
Съжалявам, че не успях да те улесня.
Не! Щастлива съм. Благодаря ти.
Рифана?
Ей.
Излез.
Продадена си на търговец на роби.
А Рифана?
Кажи ми! - Само тя е продадена.
Тръгвай. - А Рифана?
Свършено е с нея.
…когато времената са трудни…
Как бих могла да се усмихвам отново?
Има оцелял!
Да вървим, Рафталия!
Ще се оправиш.
Наофуми! Насам!
И тук има някого!
Кийл?
Кийл!
Защо си тук?
Коя си ти?
И теб ли доведоха тук?
Радвам се, че си жив!
Коя сте вие, г-це?
Забрави ли? Аз съм, Рафталия.
Рафталия?
Няма начин. Няма как.
Стой назад! - Спомняш ли си?
Веднъж отиде да плуваш и за малко да се удавиш,
и кака Садина трябваше да те спасява.
Друг път пък изяде отровна гъба и стомахът ти се разстрои.
Болеше те и ме помоли да не казвам на никого.
И когато казах, че трябва да възстановим селото след Вълната,
ти първи се съгласи.
Това много ме зарадва.
Рафталия…
Наистина си ти!
Благодаря ти. Благодарна съм, че още си жив.
Кои са те?
Сега съм с Щитоносеца.
Какво? Щитоносецът?
Да. Той е тук, за да те спаси.
Нека видя раните ти.
Той е истински…
Наистина съществува!
Добре ли си?
Да. Разбирам…
Рифана щеше много да се зарадва.
Кийл…
Къде е Рифана?
И тя ли е…
Кажи ми, Рафталия.
Мислиш ли, че Щитоносецът ще дойде да ни спаси?
Знам, че ще дойде!
Искам да го видя скоро.
Да го видя и…
И?
Да го накарам да му стана жена.
Господарю…
Не мога да повярвам какви чудовищни дейности са извършвани в Мелромарк.
Г-це Мелти…
Не ми се ще да го казвам, но подобни неща се случват из цялата страна.
Какво?
Затова се нуждаем от Сеяет.
Но сега…
Мелти, искам да направиш нещо за мен.
Върни се в столицата
и отвори очите на краля за несправедливото отношение.
По принцип бих отишла аз, но…
Съжалявам, че отне толкова време.
Рафталия, кой е това?
Рифана.
Тя бе по-мила и елегантна от мен,
и винаги казваше, че иска да срещне теб, Щитоносецът.
Нека изпратим нея и останалите подобаващо.
Не могат да почиват в мир на такова място.
Какво има?
Мразя се.
Не защитих никого.
Преди да те срещна, бях безсилна.
Не можех нищо да правя.
Ако бях по-силна, можех да предпазя всички!
Те можеше да…
Но ти ни защити!
Ако не беше дошла да помогнеш,
вероятно щях да умра тук.
А причината да издържат толкова, без да губят надежда, бе твоята усмивка!
Не спирахме да се усмихваме, независимо колко са зле нещата!
Съжалявам.
Съжалявам, Кийл.
Не мога да се усмихвам, както преди.
Имам предвид…
Наложи се да убия някого.
Грешиш.
Всичко беше грешно.
Всичко, което съм направила досега…
Всичко беше грешка!
Не е вярно!
Рафталия… - Нямам правото да съм около вас!
Нищо лошо не си направила!
Ако не бях те срещнал,
щях да бъда скитник, без да се доверявам на никого.
Ти повярва в мен и заради това съм тук,
заради това срещнах Фило и Мелти.
Да. Не може да е грешка.
Ти бе толкова малка, срещна Щитоносеца,
превърна се в готина дама и дойде да ни спасиш!
Погледни.
Ти поддържаше тези деца живи.
Г-н Наофуми…
Спри да плачеш.
Сигурен съм, че Рифана също е щастлива, че е срещнала Щитоносеца.
Отсега нататък, ще трябва да ги защитаваме.
За да се уверим, че няма да имат нашето минало.
Не се ли биеше за това, заедно с мен?
С мен, Щитоносецът?
Да!
Късметлийка.
Ти си от групата на Щитоносеца.
Значи ревнуваш, така ли?
Гаднярка!
Винаги ще гледам.
Добре.
Нека един ден се върнем в селото с онова знаме.
Да!
Рифана,
обещавам да върна знамето от онези дни…
Заедно с г-н Наофуми.
Какво става там?
В опит да те спасят, полухората се бунтуват.
Върви да им кажеш, че си добре.
Ще го направя.
Какво? - Погледнете там, господарю!
Този още е жив?
О, велики боже,
дай ми силата да разкъсам дявола на парчета!
Не… не ми казвай…
Какво има?
Предните герои построиха този паметник, за да запечатат чудовище.
Опитва се да развали печата?
Върви и унищожи всичко!
Чудовище, вече нямаш ограничение!
Стовари божествена присъда върху Дявола на Щита!
Сега никой не може да ме спре!
Ако мога да убия Дявола на Щита,
ще бъде почитан завинаги като бог!
Епизод 16: Филолиалска царица